"Опитай да превърнеш мечтата в реалност" Брус Спрингстийн, "Жестоки земи"
По истинска история
СЕВЕР М1 - ЛОНДОН М1 ЛУТЪН А505 ГАДОСТ
Септември 1980 г.
С приятеля ми Мат сме родени на една дата.
На него му подариха колело.
Много е бързо и яко.
Аз получих кубче на Рубик.
Но Мат ми даде дневника, който не иска,
и аз ще пиша в него всеки ден.
Руснаците са в Афганистан от 363 дни.
"Широки панталони" на "Меднес" е любимата ми песен.
Нямам търпение да отидем в Лондон заедно.
Виж колко хора отиват там.
Да. Кой би слязъл от магистралата в Лутън?
Ела. - Добре.
Скачай.
Държиш ли се? - Да.
Да вървим.
Страхотно е, Мат!
Винаги ще бъдем приятели!
7 години по-късно
За идната седмица.
Благодаря. До скоро.
Заповядай.
Сбогом, сирене и краставички.
Край на работата за лятото.
Студената война бушува.
Рейгън и Тачър още са номер едно.
А аз още съм в Лутън, част от стадото.
Няма забавления, нито свобода, нито бъдеще.
Лутън е дума с четири букви.
Мат.
Джей! Мъпет такъв!
Как беше в Ибиса? - Жестоко!
Там се запознах с Ема. От Сейнт Олбънс е.
Работи в ХМВ. - Здрасти.
Здрасти.
Идвам от работа.
Пиша нова песен за групата.
За Студената война.
Джавед пише постоянно.
Дневници, стихове...
Написа поема за Бо Дерек и й я прати.
Написах и най-добрите ти есета.
Помниш ли? - Да.
"Петшоп Бойс" записаха
хита на годината.
Казах ти. Синтезаторите са бъдещето.
Честит рожден ден.
Купих го от летището.
Символ на плодовитостта.
Благодаря.
Реших, че може да ти помогне
да си намериш гадже някой ден.
Досега не е имал приятелка.
Религията ти забранява?
Не. Благодаря, Мат.
До скоро, приятел. - Чао.
Много изпуска.
Какво правят?
Как може да си приятел с него?
Няма срам.
Не се преместих от Бери Парк, за да гледам това.
Кажи му, че не е възпитано.
Грозно поведение в почтен квартал.
Той е англичанин, татко.
Сестра ти идва.
Вземи покупките от колата.
Мат се е върнал.
За да ме измъчва с идеалния си живот.
Давай, синко.
Кой е този?
Здрасти, Джей. Всичко, което знае, го научи от мен.
Всички движения.
Приятно ми е, принцесо.
Заповядай.
19 лири и 50 пенса.
Утре ще ти оставя още 30 рокли.
Късметлия си с толкова услужливо семейство.
Погледни.
За моите деца къщата е хотел.
Ще ти кажа нещо.
Добре си ги възпитал.
Чао, скъпа. - Довиждане.
Джавед?
Трети септември 1987 г.
Баща ми е заклещен в друг век.
Държи се така, все едно съм шестгодишен.
Джавед, ела!
Готови сме за купона!
Идва.
Честит рожден ден!
Трябва да поумнееш. Вече не си дете.
Благодаря, малката.
Не "малката", а "сестро".
Да запалим свещичката.
Ясмин, снимай.
Кажи "зеле".
Пожелай си нещо.
Де спечеля много пари.
Да целуна момиче. Да се махна от тази дупка.
Трябваше да напишеш поп парче.
Кой пише за ядрената война и за Тачър?
Пишеш потискащи текстове.
Как нямаш пари
и не можеш да гледаш "Роки".
Не е вярно.
Пиша за политика, за Рейгън...
Джавед, Джавед, Джавед.
От четири години
хленчиш, че баща ти не ти дава
да имаш
"Ейкорн Електрон" с 32 килобайта РАМ.
И 32 килобайта РОМ.
Не мога да пея за баща ти.
Нали?
Той ли те кара да учиш?
Не. Искам да вляза в колеж.
С добри оценки ще вляза в университет.
Това е единственият ми изход.
Часът е четири в Ню Йорк, четири в Токио,
а в Лутън е девет сутринта.
Слушате радио ЛУВИК -
официалното радио на колежа "Сикст Форм" в Лутън.
Аз съм Колин Хенд - ръката, която върти плочата.
Ето първият урок.
Темата е "Любовни уроци".
Първи учебен ден. Започни силно и не се отклонявай.
Учи, за да не работиш
във фабрика като мен цял живот.
Да, татко.
Ако искаш да успееш,
потърси евреите в класа си.
Прави каквото правят те.
Те са преуспели.
Това е расизъм, татко.
Но е истина.
Здравей!
Дошъл си, за да учиш.
Аз ще ти намеря съпруга.
Остави на мен.
Стой далеч от момичетата.
Следвай евреите!
Съжалявам. Счупих ли я?
Кой е този? - Шефа.
Чий шеф?
На всички.
Всички ли са тук?
Казвам се госпожица Клей.
Искам да знам защо сте тук.
Кой ще ми каже? - За да издържим изпитите.
Благодарение на Маги Тачър,
дори да вземете диплома,
ви чака безработица.
В този курс искам
да изясните възгледите и позициите си.
Писателите, които ще изучаваме,
са безсмъртни.
Темите им са универсални. Шекспир, Дикенс, Улф.
Кой иска да живее вечно като тях?
Кой иска да стане писател?
Госпожице Клей? - Да...
Илайза.
Работата на писателя не е ли
да промени света?
Да. За начало.
Писателите променят статуквото.
Казват нещо, което светът има нужда да чуе.
Как се казваше?
Джавед.
По-рано вдигна ръка,
а после я свали.
Г-це Клей, пиша стихотворения
и водя дневник от дете.
Но животът ми не е интересен.
Тогава защо го правиш?
Не знам.
Сигурно, за да изложа мислите си.
У нас
никой няма право на мнение освен татко.
Какво да бъде? - Картофи и боб.
Това място е гадно.
Обединените нации на поп племената.
Виждам готи, фенове на "Солт ен Пепа",
на "Уам", на "Бананарама" и...
И Илайза - умна, устата
и борец за освобождаването на Мандела.
Ето ме и мен.
Аз нямам племе.
Ей!
Човекът без приятели.
Здрасти.
Какво пишеш?
Нищо. - Есе?
От първия ден? Да не си натегач?
Не, това е дневник.
Разкажи ми за Шефа.
Брус е директна връзка
с всичко истинско на тоя скапан свят.
Сериозно?
Какво знае за света?
Пази ги с цената на живота си.
После ще ми благодариш.
ПАКИСТАНЦИТЕ ВЪН
Едно момче ме заплю днес,
след като написа гадост на стената.
Опитах се да не бягам.
Този път исках да му кажа:
"Не ме е страх от теб, клоун такъв.
Не си по-добър от мен.
И аз съм роден в този град."
Опълчи му се. Защо бягаш?
Опълчи се на жалката измет. Не си страхливец.
Къде е Мат? - Малко е зает.
Ема! Защо отваряш вратата
в този вид?
Добре ли си? - Да.
Написа ли текста?
Затова дойдох. Работя по въпроса.
Ще идваш ли на купона?
Разбира се. - Добре.
Приятелките на Ема ще дойдат.
Знам една, която е идеална за теб.
Не е придирчива. - Сериозно?
Да. - Благодаря.
Този път ще дойда.
Колко пъти да ти казвам?
Пакистанците не ходят на купони.
Мислех, че съм британец.
Не познаваш тази страна като мен.
Помниш ли Инок Пауъл?
Никога няма да те приемат.
Мат ме приема.
Чуй ме. Имаш късмет.
Винаги ще си пакистанец.
Няма да станеш британец.
Чакай. - Пак ли?
Чакайте майка си.
На три. Едно, две, три, бутайте!
Всички да минат отзад!
Едно, две, три, бутайте!
Давайте!
Хайде, качвайте се!
Да вървим.
Чудесен квартал.
Ние сме първите пакистанци на улицата.
Помниш ли, когато дойдохме през 70-те?
Лутън беше хубав град.
Сега има твърде много пакистанци.
Нуждая се от помощ.
Ще подавам нова молба за ипотека.
Съседната къща?
За големия ми син. Скоро се жени.
Честито!
Още не го знае.
Той е добро момче. Прави каквото му кажа.
Пакистанската къща! - Благодаря.
Какво правиш? - Пишка.
Цели се в килима.
Хулиганче! - Доставка на урина.
Опикахме пакистанците!
Какво става тук?
Напишка килима!
Почисти!
Моля те. - Деца.
Просто си играят.
Миризливи пакистанци!
Всичко е наред. Затова има найлон.
Почистих ви пода.
Пази килима!
Пакистанци!
Джавед.
Повече ли очакваше?
Това е третото ти есе.
Започвам да разбирам...
Пиша и поезия.
Мислех, че съм разбрал задачата.
Пасажът за индийските войници, които страдат
и готвят в окопите,
беше невероятен.
Това е твоят глас.
Исках повече.
Разкажи ми за поезията.
Пълен боклук. - Но е твоят боклук.
Ако не се отказваш,
един ден може да не е боклук.
Искам да пиша за вестника.
Не търсим нови хора в момента.
Обичам да пиша и искам да се уча.
Ще донеса есета.
По-добре не го правиш.
Имам и стихотворения.
Не искам да ги чета.
Толкова се радвам. Намериха момче!
И не е таксиметров шофьор?
Висшист е!
Завършил е университета в Равалпинди.
Искам още време...
"Воксхол Мотърс" съкратиха хиляда души.
Искат да намалят разходите си с една четвърт.
Съкращения ще има в заводите
в Лутън и Елсмиър Порт.
Схемата за ранно пенсиониране
на работници над 55 г.
ще намали работната сила
от 12 500 души
до необходимата цифра,
но според профсъюзите
ще се наложат още мерки.
Филиалът на "Дженеръл Мотърс"
в нашата страна...
Какво казват?
Съкращават половината работници. Татко ще остане без работа.
Не! Там е от шестнайсет години.
Двойни смени, нощни смени, каквото кажат.
Четирима от петдесет пълнолетни имат работа.
Средно човек е безработен за девет години.
"Воксхол" изрита татко като стар двигател.
Казвай.
Скъпи "Дженеръл Мотърс", ето моята история.
Взехте работата на татко и съсипахте семейството ми.
Трябва да напусна колежа
и мама трябва да работи по-бързо.
Животът ми е пълна катастрофа.
Искам да избягам от този тъжен град.
Нима е престъпление?
Безполезен съм, докато седя тук
и търся рими.
По-рано днес
една жена се обади
и каза, че приближава ураган.
Не се тревожете, няма ураган.
Въпреки това
ще бъде ветровито.
Добре ли си?
Какво ще стане с нас?
Джавед?
Не знам.
Но тъпата поезия не помага.
Не говори така.
Ние с теб сме родени в грешното време,
грешния град и грешното семейство.
само умора
умора и скука
помощ
посланието е ясно
движа се
поглеждам в огледалото
искам да променя дрехите, косата, лицето си
не стигам до никъде
живея в дупка
някъде се случва нещо
огън няма да пламне
няма да пламне огън без искра
Полудя ли?
Затвори прозореца!
Цялата къща изстина!
Слушай нашата музика,
преди да се намразиш.
стоя и само остарявам
шегата е за моя сметка
ще се отърся от тежестта на света
шегата е за моя сметка
бродя по улиците на града
белязана душа
ХЕЙ, БЕЙБИ
умирам от глад
искам нещо да се случи
да напиша тази книга
постарах се да живея правилно
ще избухна и ще срутя този град
вземи нож и изрежи болката от сърцето ми
кучета вият на главната улица
те разбират
ХВЪРЛИ един миг в РЪЦЕТЕ МИ
не съм момче НЕ, аз съм мъж
ВЯРВАМ в Обетованата земя
вият кучета на главната улица
те разбират
ХВЪРЛИ един миг в РЪЦЕТЕ МИ
не съм момче НЕ, аз съм мъж
ВЯРВАМ в
"Ако можех да сграбча мига.
Не съм момче, мъж съм сега.
Вярвам в Обетованата земя."
Поезията ми.
От кофа за боклук ли ги извади?
Снощи ги изхвърлих.
Но после размислих.
Не са гениални, но са мои.
Рупс!
Изслушах всичко.
И двете касети.
Усетих всичко ей тук.
Сякаш Брус знае какво чувствам.
Знае какво искам.
"Понякога се чувствам толкова слаб, че искам да избухна.
Да избухна и да срутя града.
Изрежи болката от сърцето ми."
Не знаех, че има такава музика.
"Дали мечтата е лъжа, ако не се сбъдне?
Или е нещо по-лошо?"
Честито. Направи сефтето с Брус.
Първият път не се забравя.
Написах нещо.
Поисках ли го?
Не се сдържах. За музика е.
Рецензия на албум. - Нещо такова. Ще го прочетеш ли?
"Град на неудачници.
Ще избягам оттук."
"Тъндър Роуд" на Спрингстийн.
Никой вече не го слуша. Той е минало.
Ще го прочетеш ли? Моля те.
Джавед.
Разочарова ме.
Мразите стиховете ми.
Яд ме е, че ги хвърли,
преди някой да ги прочете.
Прочетохте ли ги? - Всичките.
И "Дума с четири букви"?
Да.
Сещам се за още думи
с четири букви за Лутън.
Това е сурова и характерна поезия.
Длъжен си
да дадеш гласност на невидимите.
Вие сте ми преподавателка.
Дали друг би ги прочел?
Аз бих. - Видя ли?
Не се съмнявай. Продължавай да пишеш.
Татко не знае, че уча английски.
Мисли, че уча икономика.
Помисли ти какво искаш.
Имаш дарба, Джавед.
Можеш да станеш писател.
Наистина ли? Аз?
Брус Спрингстийн не е далечна фигура,
която пее за далечни неща.
Той е местно момче и болката му
ни е добре позната.
Той е един от нас.
От Ню Джърси.
Викаме му Шефа, защото е такъв.
Имаше жизнерадост
в песни като "Роден да бяга".
Текстовете ви
сега са посветени
на по-мрачни теми.
Напоследък се опитвам
да пиша откровено за чувствата си.
За истинския живот.
Сестра ми се омъжи много млада.
Зет ми беше строителен работник,
но строежите спряха,
започна криза.
Преживяха трудности.
Имат две деца. Това не е лесно.
Ако имах герои,
те щяха да са като тях.
Такива хора са солта на земята.
Това е за сестра ми и зет ми.
Кой беше този? - Никой.
Брус Спрингстийн. - Спрингстийн? Евреин ли е?
Евреин ли? Не.
Американец е.
Написа ли писмото за господин Шах?
Ще го напиша.
Здравейте. Какво обичате?
Ако ви пречи
шевната машина,
трябва да разберете, че жена ми работи извънредно,
за да свържем двата края.
Намерих това.
"Не бъдете глупави, нацистки боклуци"
от Джавед Кан.
Поезията е хобито на сина ми.
Не е искал да ви обиди. Сигурен съм.
Извини се, Джавед.
Преди 48 години
тръгнах на война с приятелите си,
за да се бия срещу мъже със свастики.
Сега виждам свастики по ръцете на младежите от Лутън.
Много смело стихотворение.
Трябва да напишеш още, за да се чуе посланието ти.
Наистина са нацистки боклуци.
Хареса стихотворението!
Защо пишеш глупости?
Извинявай.
Прочете ли го?
Да. - И?
Не е рецензия, нали?
По-скоро хиляда думи,
пропити с обожание.
Мога и по-добре.
Добре подбрани думи.
Мюсюлманин си, нали?
Да. - Пакистански фен на Спрингстийн.
В това има потенциал.
Оправи началото и ще го пусна.
Да!
Тринайсет пакета. Прави 130.
По 50 пенса. Дължа ви 65 лири.
Същото за другата седмица?
Жена ми иска двайсет.
Това е двойно повече от миналата седмица.
Твърде много са.
Ясмин, Джавед, помогнете й.
Да му се не види.
Ще се справим.
Ясмин ще помогне.
Ще помагаме.
Ясмин работи. Джавед и Шазия учат.
Шия до един часа сутринта.
Прекалено е.
Сметка за ток. За телефон.
Сметка за газта.
Ясмин се омъжва.
Шазия е наред. Трябват ни пари.
Ти помагаш на хората в джамията.
Защо не поискаш да ти плащат?
Не мога.
Разглеждаш къщи, които не са ни по джоба
и уреждаш ипотеки.
Какво печелиш от това?
Какво ще си кажат,
ако го правя за пари?
Ето.
Какво решихте?
Значи двайсет.
Ще донеса още седем.
Джавед.
Ти си единственият ми син.
Трябва да помагаш повече.
Няма работа, татко.
Трябва да опитаме.
Мечтата ми беше да дойда тук и да работя здраво.
Няма да се предадем.
Съжалявам. Няма да се повтори.
Гледай да не се повтаря.
Имате ли свободни места?
Няма работа на половин ден, нито за уикендите.
Съжалявам. - Да.
Намери ли си гадже?
Какво правите с тези?
Вземи ги.
Пробвай продажби по телефона.
Играеш роля.
Не знаят дали си Том или Али.
Ще опитам. Татко се нуждае от пари.
Избрахте ли си вече?
Чай. - Как го предпочитате?
Сладък като мацките.
Какво помага на Брус
да се бори с живота?
Момичетата.
Те са неговото спасение. - О, да.
Всички искаме такова спасение.
Де да можех да пиша за жените като него.
Животът не е песен на Спрингстийн.
Ако намерим жена,
която не е Чубака,
значи сме ударили десетката.
Нося ти нещо.
Разкарайте се.
Има свободни маси.
Но тази е нашата.
Да ви преместим ли ние, пакистанци?
Ставай.
Хайде. - По-живо.
Бързичко.
Добро момче. - Благодаря. Мърдай.
Не, не, не.
Вървете ей там.
Оттук ви надушвам.
Чу ли?
Движение. По-бързо. Благодаря.
Трябваше да кажем нещо.
Не бива да си траем.
Къде е касетата?
Не ми пука.
Продължавай.
Какво правиш?
Това да не е пакистански филм?
Най-големият пакистански хит, а?
Върни я. - Брус Спрингстийн?
Той не е пакистанец.
Ей!
Ако си признаеш
дълбоко в себе си без страх,
Елегантността на лейди Даяна
и сексапилът на Тина Търнър.
Не много жени...
Обиколих всички магазини.
Дали баща ти ще ме наеме?
Напускаш колежа?
Не. Съкратиха баща ми.
Татко, Джей си търси работа.
Ще му помогнеш ли?
Съжалявам. Бизнесът не върви.
Готов съм на всичко.
Ще нося кашони, ще чистя...
Отчаян съм.
Започваш в събота.
Няма да ти плащам много.
Какво е това?
Този човек е невероятен.
Не съм чувал такива текстове.
Били Джоел?
Били Джоел? Малоумник. Това е Брус!
Опитах се да го възпитам като хората.
Бях там през 1981 г. На "Уембли".
Турнето "Ривър".
Не пиши такива текстове.
Той е... - Старомоден?
Не. Американец.
Не искам текстове
като "Роден в САЩ".
Изненадан съм, че си падаш.
Всъщност тази песен е
за ветераните от Виетнам,
които са били отритнати в Щатите.
Кажи му!
Да.
Яко. - До скоро.
До събота.
Хайде! Какво правиш?
Занасяш се.
Не може да продаваш дрехи, облечен така.
Облечен като него.
Майчице!
Какво е това?
Университетски проспект. - В Манчестър.
Имат добър факултет по английска филология.
Ще стана писател.
Баща ти не ти дава
да идваш на купони у нас.
Знаеш, че Манчестър
е на 300 километра, нали?
"Някой ден, не знам кога,
ще отидем на мястото, за което мечтаем.
Ще вървим под слънцето,
но дотогава скитници като нас
са родени да бягат."
Ти ли го написа?
Казах ти, че текстовете ти не струват.
Дори няма рима.
Искаш ли?
"Ред Уедж"? - Фантастично.
Имаме концерт в петък.
Хей!
Дръж това за минута.
Искате ли брошура?
Джей? - Освободете Нелсън Мандела.
Джавед, събуди се.
Щом окачиш дрехата,
гледай да не се измачка.
Така хората ще я пробват.
Виж какво качество. Прелест.
Искате ли брошура?
В петък ще има концерт.
Джавед.
Това е истинска музика,
а не като боклука, който синът ми слуша в стаята си.
Ти си умно момче.
Обясни му.
Не може да му се помогне.
Вярва в синтезаторите.
Красив е, но не е щастлив. Погледни го.
Започва се.
Недей да се цупиш,
защото приятелят ти има музикален вкус.
Благодаря, че ме подкрепи.
Зарежи го.
Чакат ни клиенти. Хайде.
И така, дами...
Мат.
Махай се. Много ме ядоса.
Каква е тази глупост?
Що за икономика учиш?
За музикалната индустрия.
Как учиш на музика?
Вредно е.
Забрави ли защо искам да се образоваш?
За да разширя кръгозора си
и да променя света?
Не. За да си намериш работа,
без да караш такси
като всички пакистанци в града.
Откакто слушаш този
американски евреин, се промени.
Не е евреин. - Не е и пакистанец.
Обещай ми едно.
Искам да се откажеш от тези греховни глупости.
Заради мен.
всеки има тайна
непростима
Чуй ме.
Не съм типичният баща, който държи да станеш лекар.
пазим я цял живот
Стани адвокат, счетоводител...
носим я на всяка крачка
Давам ти свобода.
докато един ден се отърсим от нея
иначе ще ни повлече надолу
толкова въпроси
Мрак накрая на града.
Поздравления.
Името ти е във вестника.
Написано е грешно.
Смени си името на Джаред.
Искаш ли да обядваме?
Отдадена си на каузата.
Вечно раздаваш брошури.
Г-ца Клей е права.
Студентите не се интересуват от политика.
Ще ми помогнеш ли с листовките?
Не искаме вещицата да спечели четвъртите си избори.
Ако ги раздам,
ще излезеш ли с мен?
Да.
Но аз избирам къде ще отидем.
Не беше ли страхотно?
Обичам антифашистки митинги.
Откъде тази страст по политиката?
Сигурно от нашите. - Активисти ли са?
Не. Консервативни предатели.
Мислех, че моите са кофти.
Все някой трябва да има принципи.
И аз не се разбирам с баща си.
Всъщност с никой от семейството.
Освен със сестра си Шазия.
Добре е да не се вписваш.
Иначе ще си останеш вкъщи.
Кандидатствах в Манчестър.
Заради "Смитс"?
Защото е на четири часа от Лутън.
Не знам дали ще мога да замина.
Баща ми е на помощи.
Всеки ден е на борсата.
Сигурно съм егоист
да мисля за университета,
когато той е в затруднение.
Не може да живееш за баща си.
Не познаваш много пакистанци, а?
Живеем за родителите си.
Вие напускате домовете си.
Ние правим обратното.
Като стана дума, ще вървя.
Чао.
Това ли е краят на първата ни среща?
Не искам да тръгвам.
"Ако искаш, вземи го и плати цената."
Какво значи?
Брус Спрингстийн.
Знаеш, че Роналд Рейгън го слуша, нали?
Невероятен е. Ангажиран, състрадателен...
Заслушай се в думите.
Ако мечтите се сбъдваха,
нямаше ли да е хубаво?
Но това тази нощ не е мечта.
Ако го искаш, вземи го и плати цената.
Харесва ми.
Но какво значи?
Значи, че оставам.
Скъпа, вържи косата си
с дълга бяла лента.
Чакай ме в полето зад голямата тента.
Ще чуеш гласовете им да те спират.
Но те са се предали, не разбират
какво е да лъжеш и блъфираш,
какво е да живееш и умираш.
В съня си те прегръщам крепко.
Ти си моята мечта,
вълшебна гледка.
Усещам електрически заряд, не си равнодушна.
Представям си как целувам прекрасните ти устни.
Ти си като пеперуда.
Даваш ми причина да се будя.
Ти си светлината в урагана.
Полъх, който ме понася над хармана.
Слънчев лъч, трептящ от топлина.
Ти си райската ми светлина.
Де да можеше да бъдеш моя.
Целунал си я!
Целунал си я! Да!
Тя харесва ли Брус?
Още не, но работя по въпроса.
В този колеж има 600 души,
които не познават истинския Брус.
Трябва да направим нещо по въпроса.
Искаш радиопредаване?
Да.
Имаме азиатско шоу, така че...
Не искаме това.
Може да сме пакистанци,
но не слушаме само бангра.
Какво искате?
Ще пускаме само Брус Спрингстийн.
Само Спрингстийн?
Това ли е идеята ви?
Брус има какво да каже на студентите тук.
Откъде ще знаят, че има нещо по-добро,
щом не са го чували?
Вижте календара.
С "Кътинг Крю".
Виждате ли коя е годината?
1987.
Аз пускам музика,
която говори нещо на студентите.
Това са "Брос", "Кюриосити",
дори Деби Гибсън.
Спрингстийн
прави музика за бащите ни.
Не и за моя баща.
Здравей.
Как си?
Мърдай, Кевин.
Здрасти.
Стихотворението беше хубаво.
Не можах да заспя.
Още един бисер на Брус?
Не. Мое е.
Написал си го за мен?
Прочетох статията как те вдъхновява Спрингстийн.
Твърде хвалебствена?
Беше лична и пропита със страст.
Чух гласа ти от страницата.
Имам приятелка в "Хералд".
Мога да се свържа с нея
и да попитам дали
ще ти намери работа.
"Завръщане в родината".
Жертва ли е Юстейша Вай или злодей?
Къде беше? Защо си пуснал това?
Какво правиш?
Махайте се от игрището ми!
Успокойте се.
Ще кажа на майка ти!
Напрежението се покачва.
Свинска глава беше открита
на минарето в джамията в Лутън.
Свидетели видели двама мъже
да се качват,
за да оставят главата преди молитвата.
Трябва да вървя.
Полицията прави
всичко възможно
след това шокиращо събитие.
Точно днес
крайнодесният Национален фронт
обяви планове за поход
по улиците на Лутън.
Датата не е потвърдена,
но отмениха отпуските на полицаите.
Дано да сте гладни.
Надявах се Илайза да се преоблече,
но няма да стане.
Престани да се суетиш.
Чеснов хляб.
Прекрасно. - Заповядайте.
Чудесно.
Къде ще седнем?
Аз ще седна тук.
Това е твоето място. - Да.
А вие седнете от двете ми страни.
Седни.
Ще оставя чесновия хляб.
На масата. - Да.
Чудесно. - Много ни е приятно.
Илайза не води всеки у дома.
Да. Избира момчетата,
които ще ни шокират най-много.
Политика.
За нея е личен въпрос. Нали, принцесо?
Шокиращо е тесногръдието ти
спрямо всеки, който не е бял
и от средната класа.
Не се засягай.
Питам се как отгледахме такова огнено кълбо.
Помниш ли онзи с грима
и маргаритките?
Помниш ли? - Подражаваше на Мориси.
После цветнокожият с плитките.
Не се казва "цветнокож".
Не?
Колкото по-провокиращ,
толкова по-добре.
Какво е провокиращото у него?
Джавед не пие. Мюсюлманин е.
Религията му забранява.
Опитай. Да видиш как е.
Няма да кажем на никого.
Влезли сте в стаята на радиото
и сте пуснали свой запис.
Съжаляваме.
Виждате проблема.
Не ни изключвайте.
Имам нужда от курса за напреднали.
Много съжаляваме.
Ето какво ще направя.
Ще обещаете тържествено
да не го правите пак.
С това ще се приключи.
Само толкова?
Разбиха студиото.
Издраскаха плочата на Тифани.
О, стига. Тифани?
Дори аз знам, че не става.
Джудит Андерсън на телефона.
Вървете. Здравейте.
Това е мобилен телефон.
Обадете се в офиса.
Тази връзка е много скъпа.
Брус.
Съжалявам. Нямам дребни.
Предложиха ми работа в "Хералд".
Колко ще ти плащат?
Нищо. Това е стаж.
Ще работиш безплатно?
Мислят, че мога да пиша.
Това е голям шанс.
Как ще е шанс,
щом ще работиш, без да ти плащат?
Искам да стана писател.
Това не е работа. - Може да бъде.
Назови един пакистански писател.
Писането е за англичани с богати родители.
Имам шанс да правя това, което искам.
"Аз"? Само това ли знаеш?
Всички печелят пари.
Мама, Ясмин, Шазия.
Само ти не работиш.
Няма да продавам имоти.
Имам възможност да следвам призванието си.
Слизай. - Какво?
Няма да говориш така на баща си.
Голямата ми грешка беше, че дойдох в тази страна.
Не съм те молил!
Заповядай. Благодаря, момчета.
Слизай.
До скоро.
Трябва да репетираш.
Само ние свирим.
Мат. - Мина добре.
Мат.
Не беше зле, а?
Кога идвате утре?
В десет. - Мат!
Репетирал си с бандата?
Виж, съжалявам.
Не исках да те засегна.
Може ли да забравим за това?
Да забравим кой те защитаваше,
когато ти викаха мръсен паки.
Да забравим кой се опитваше
да те уреди с момиче
и да те измъкне от вкъщи.
Сега си в колежа,
изповядваш философията на Брус
и мислиш, че може да ми плюеш в лицето.
Под цялото лустро още си тъжния Джавед,
тормозен от баща си, както мен ме тормозят.
До скоро.
До скоро, Мат.
Всичко хубаво.
Качвай се.
Сигурно чухте това.
Опитвам се само да се защитя.
Да не слугувам,
а да правя каквото искам аз.
Добрите приятели заслужават да ги изслушаш.
Съжалявам.
Прав си. Самозабравих се.
Музиката ти е прекрасна, защото те докосва...
Ти си чекиджия. - Знам.
Съжалявам.
Относно момичето...
Поне този товар отпада.
Какво?
Имаш гадже!
А дори не си ми казал!
Потаен негодник.
Най-после ще очаквам
по-нормални текстове.
Всички излязоха.
Сега сме само аз и ти.
И Брус.
Шазия.
Забравих си учебника.
Длъжник си ми.
Може ли един въпрос?
Какво?
Заради вашите ли го правиш?
Как ти хрумна,
че сега мисля за тях?
Искам да знаеш,
че нямам нищо против.
Знаеш ли колко е часът?
Ето го текстът.
Благодари на гаджето ми.
Малък дявол.
Влизай. Хайде.
Искам да чуя всичко.
Не мога. Ще водя сестра си на клуб.
Сега ли?
В осем сутринта?
Това е голяма услуга.
Тя си струва, нали?
Много е хубава.
Сигурна ли си, че родителите не знаят,
че бягате от час,
за да ходите на клуб сутрин?
Ти азиатец ли си въобще?
Никога ли не си чувал за дневен клуб?
За бога, Шазия.
Приличаш на пакистанска Мадона.
Мама и татко ще припаднат.
Това му е хубавото на клуба.
Тук можем да бъдем себе си.
Аплодисменти.
Азиатският Майкъл Джексън, Джони Зи!
Имам нещо свежо
направо от пресата.
Най-яките прически.
Това са "Хеера".
Не спирайте. Благодаря ви, че дойдохте.
Може ли един НМЕ?
Ето. - Благодаря.
Благодаря.
Здравей, госпожице.
Една вафла.
Струва 20 пенса.
Благодаря.
Сега сме квит.
Как се казва?
Калим. - Откога го познаваш?
От петнайсет месеца.
Петнайсет?
Учи в мъжката гимназия.
Бива си те.
Не знаех, че танцуваш.
Само така мога да забравя.
Когато танцувам, светът изчезва.
Знам какво е.
А ти правиш това
в смахнатия си бунтарски свят.
Той ще идва.
Брус. На "Уембли". Мили боже!
Ако не свири в дневен клуб,
няма начин да отидеш.
Ще отида. Длъжен съм.
Здравей. Джавед?
Да. Чай ли искаш?
Мюсюлманин си, нали?
Да. Може ли да остана?
Говориш ли урду?
Не идеално. - Повече от мен.
Трябва да пиша за джамията,
а никой не ми говори.
Джамията?
Искат да я затворят.
Ще отразяваш другата страна.
Може да получиш първата си заглавна статия.
Ето. Изглеждаш като младок.
Приличам ли
на левента, за когото се омъжи?
Не говори така.
Стой мирен. Трябва да шия.
Защо плачеш? Това е щастлив повод.
Кое му е щастливото?
Разочаровах теб и Ясмин.
Не мога да платя сватбата.
Ти се потиш
над шевната машина до сутринта.
Какво се случи?
Не трябваше да става така.
Тихо.
Ти си главата на семейството.
Никой не се грижи за нас като теб.
Няма по-добър баща.
Ще вдигнем прекрасна сватба.
Ще видиш.
Нека ти покажа.
Шаз, нуждая се от помощ.
Днес пускат билетите.
Сега ли?
Ще се върна бързо, близо е.
Ще се видим в залата.
Иначе ще свършат.
Добре. Ще те покривам.
Откъде взе пари?
Татко прибира надниците.
Платиха ми за статията,
но не казах на татко.
Караш ме да се чувствам виновен.
Вижте красивата булка.
Така трябва да изглежда булката.
Принцесата на Бери Парк!
Върви. Може да не видиш Брус повече.
Сядайте в колата.
Всички по колите.
Ще закъснеем!
Отиваме на сватба.
Трябва да почакате. - Какво има?
Отиваме в общинския център.
Дъщеря ми се омъжва.
Ако са черни,
да си ходят!
Дръпнете се встрани, моля.
Направете път.
Скъпа. - Мамо.
Стой тук.
Дръпнете се.
Отиваме в общинския център.
Нацисти! - Образовайте се!
Пакистанците вън!
Ако са черни, да си ходят!
Долу Националния фронт!
Предателка!
Долу Националният фронт!
Брус Спрингстийн. Има ли билети?
Кажи ми, че са останали.
Не съм продала нито един.
Два, моля.
Това са 40 лири.
Точно са.
Благодаря.
Салим, какво правиш?
Мърдай! На какво си играеш?
Отиваме на сватба!
Салим!
Добре ли си?
Добре съм.
Помогнете му! Бързо!
Къде е Джавед? Добре ли е?
Тече ти кръв. Къде е Джавед?
Джавед?
Свали я.
Нека я оправя.
Зарежи.
Ясмин беше много красива, нали?
Добре, че го хареса. - И той нея.
Усмихваше й се.
Видя ли? Не ни развалиха деня.
Право в целта.
Благодаря.
Господин Кан.
Той наистина успя.
На първа страница.
Честито, синко.
Ще се издигнеш.
На сватбата на Ясмин?
Вадиш кирливите ни ризи на показ!
И това ти се струва похвално?
Какво знаеш за исляма?
Защитавах джамията.
Мислех, че ще се гордееш.
Като г-н Еванс.
Да се гордея?
Да се гордея, че привличаш внимание?
Разказах нашата история.
Трябва да си траем.
Главата ти е пълна с идеи, но не си знаеш мястото.
Всичко е заради евреина.
Не е евреин.
Синът ти си изгуби ума
заради музиката му.
Чуй ме. - Ти ме чуй!
Да не мислиш, че пее за хора като нас?
Пее за мен.
Ще идва в Лондон и аз ще отида да го гледам.
Отивам на концерта.
Откъде взе пари за билети?
Спечелих ги в "Хералд".
Каза, че не ти плащат.
Майка ти се трепе денонощно за сватбата,
а ти пилееш пари.
Прекали. Дай билетите.
Не! Мои са ти! Парите са мои.
Нямам търпение да се махна!
Ще уча в университет.
Ще учиш в Лутън.
В Лутън няма университет.
Приеха ме в Манчестър.
Никъде няма да ходиш.
Дай билетите. - Не!
Купих ги с пари, които спечелих с писане!
Думите ми платиха за тях. - Дай ги!
Не! - Стига, татко!
Татко! Стига!
Пусни ме.
Престани! Какво правиш?
Какво ти казах?
Не си британец, спри да се правиш на "гора".
Ти си пакистанец и мой син!
Не искам да ти бъда син!
Искам нещо повече.
вият кучетата на улицата
те разбират
сложи този миг в ръцете ми
не съм момче, аз съм мъж
вярвам
Как е баща ти?
Бях там, когато го блъснаха. А ти?
Не знаех, че са променили датата на похода.
Отидох за билети за Брус.
Баща ти можеше да пострада.
Трябваше да бъдеш там.
Кой купува билети
в деня на сватбата?
Сега и ти си ми сърдита.
Съжалявам, че мисля за себе си.
Не се дръж като дете.
Знаеш ли какво?
Няма смисъл.
В кое? - В това.
Връзката ни няма бъдеше. Знаеш го.
Не е вярно. - Семейството ми...
Престани да се оправдаваш със семейството си.
Ужасна жилетка.
Джавед.
Моментът не е подходящ,
но дадох есето ти
"Американска мечта в Лутън" на директора
и го пратих на конкурс.
Защо?
Защото е добро.
И няма да познаеш. Спечели конкурса.
Моля?
Избрали са десет писатели от хиляди.
Ти си в списъка.
Интересува ли те наградата?
Всъщност не.
Пътуване до колежа "Монмът".
Провеждат конкурс за писатели
и може да оценят възгледите ти
за местна знаменитост.
Нали знаеш къде е "Монмът"?
Ню Джърси, САЩ.
Близо е до Осбъри Парк,
чкъдето е израснал идолът ти.
Нека дадат наградата на друг.
Какво?
Татко няма да ме пусне в Америка.
Добре. Трето действие. Четвърта сцена.
Спечелих конкурс.
Спечелил си? Това е хубаво.
Писателски конкурс.
Щом си спечелил, значи си положил усилие. Похвално.
Наградата е
покана за конференция в колежа "Монмът".
Къде е това? - Ню Джърси, Америка.
Избрали са ме между хиляди.
В Америка е опасно. Дрога, банди...
И в Лутън има дрога и банди.
В Америка не ги е грижа откъде си.
Всеки следва призванието си.
Не знаят какво е пакистанец.
Всичко лошо в Англия
е по-лошо в Америка. - Не, татко.
Всичко хубаво тук
е по-хубаво в Щатите.
Музиката, телевизията, възможностите...
Искам да се убедя лично.
Опасно е. Млад си.
Кога напусна Пакистан?
Какво каза баща ти?
Различно е.
Ще отида.
Длъжен съм.
Ако пренебрегнеш желанията ми и излезеш през вратата,
не се връщай.
Джавед.
Скъпи.
Следващият.
Повод за посещението?
Отивам на конференция в "Монмът".
Спечелих награда.
Но целта ми е друга.
Отиваме в Осбъри Парк -
градът на Спрингстийн.
Моля?
Били, я го виж този.
Дошъл е дотук,
защото е фен на Брус.
Няма по-добра причина
да посетиш Щатите
от поклонение в дома на Шефа.
Следващият.
Осбъри Парк УСПЯХМЕ!
Добре дошли във Фрийхолд, родният град на Брус
РОДЕН Е НА ТАЗИ УЛИЦА!
РОДНАТА КЪЩА НА БРУС!
БАНДАТА Е РЕПЕТИРАЛА ТУК!
Брус е идвал за сладолед!
Сервитьорката е обслужила БРУС!
Концерт за завършването!
ПОЗДРАВИ ОТ ОСБЪР ПАРК, НЮ ДЖЪРСИ
Събота вечер в "Каменното пони".
Тук е започнало всичко.
Шазия е говорила с Джавед. Върнал се е от Америка.
Живее у приятеля си.
Трябва да се сдобриш с него. - Аз ли?
Не ми се подчини.
Когато ти замина,
вашите те молеха да останеш.
Защо тръгна?
Исках по-добър живот.
Мислеше, че знаеш повече.
Той иска да учи за писател
няколко години в Манчестър.
Ти напусна Пакистан завинаги.
Последвах те, защото ти вярвам.
Ти не вярваш ли на сина си?
Ако не поправиш това,
ще изгубим сина си.
Тогава никога няма да ти простя.
"Баща и син"?
Госпожа Кан?
Аз съм приятелка на Джавед.
Добър вечер.
Добре дошли на специалното събитие
в чест на най-добрите от колежа "Сикст Форм".
Моля, останете за приема.
Шардонето и соленките
ще бъдат в изобилие.
Искам да започна от Джавед Кан,
който ще прочете откъс
от "Избягала Американска мечта в Лутън".
Вълнуващо.
Татко, чуй това.
Благодаря.
Брус Спрингстийн е,
както знаете от най-прочутия му албум,
роден в САЩ.
Но има фенове по цял свят и аз съм един от тях.
Не съм роден в САЩ,
не съм израснал в Осбъри Парк, Ню Джърси,
а в Бери Парк, Лутън.
Почувствах връзка с него,
защото възпява и защитава
не американските,
а изконните човешки ценности.
Пее за труда и мечтите.
Призовава ни да не позволяваме на суровия свят
да открадне най-доброто от нас.
В тези думи виждам мост между Спрингстийн
и моята азиатска култура.
Насам.
Затова музиката и ценностите
на Американската мечта на Брус
се докоснаха до едно момче от...
Съжалявам. Не знам дали ще мога.
Можеш. Продължавай.
Когато го писах, вярвах
във всяка дума, но сега...
Много неща се случиха оттогава.
Мислех,
че Спрингстийн е отговорът
и трябва само да следвам повелята му.
Вече не мисля така.
Брус Спрингстийн е напуснал Ню Джърси,
като е следвал мечтата си.
Той пее:
"Няма ли да е прекрасно, ако мечтите се сбъдват?
Но тази нощ не е мечта.
Ако искаш нещо, вземи го и плати цената."
Въпросът е дали мога да платя цената.
Знам, че мечтите не ме правят лош син.
Знам също, че дължа всичко
на саможертвата на мама и татко.
Татко не е типичният баща.
Не се шегуваме помежду си.
Не е като бащите по телевизията.
Често е ядосан на целия свят.
Брус Спрингстийн щеше да разбере баща ми,
защото и неговият баща
е от бедно семейство.
И двамата са работили във фабрики.
Мечтите им никога не се сбъднали
и това ги изпълва с гняв.
Но синовете им
искат да им дадат повод за гордост.
Брус има песен, наречена "Заслепен от светлина".
Когато я чух, мислех, че е песен за любовта.
За заслепението от любов
към някое момиче или към парите.
Но снощи я слушах.
Брус казва много повече.
Бях заслепен,
когато чух Брус,
защото мислех само за онзи миг.
За Спрингстийн и за себе си.
Но ние не сме сами на света.
Имаме приятели
и близки.
Тяхното мнение е важно.
Успехът без тях не е успех.
Заслепен не можех да видя
колко приличам на баща си и колко той прилича на мен.
Колкото и да искам да напусна Лутън,
знам, че той няма да ме напусне.
Брус казва, че никой не печели, ако не спечелят всички.
Надявам се да построя мост към амбициите си,
без да издигам стена пред роднините.
Това е мечтата ми.
Американската ми мечта.
В Лутън.
Браво!
Съжалявам.
Ужасно ми липсваше.
"Като река без посока
взе грешен завой и не спря,
но всяко сърце жадува обич."
Всяко сърце жадува обич.
Казала си на семейството ми.
Благодаря ти.
Върви да говориш с баща си.
Скъпи.
Гордея се с теб! - Благодаря. Вземи това.
Шаз. - Беше страхотен.
Браво. Ще ти донеса нещо за пиене.
Вие трябва да сте бащата на Джавед.
Сигурно се гордеете с него.
Благодаря ви за всичко.
Ти свърши работата. Ти си писателят.
Сине...
Сигурен ли си, че Брус Спрингстийн е американец?
Да. И не е евреин.
Прочетох песните му. Казва да работим
и да уважаваме родителите си.
Трябва да е пакистанец.
Пиши историята си, сине.
Но не забравяй нашата.
Ела.
Събра ли багажа? - Да.
Приготвих ти храна.
Исках да ти дам това.
Взех добри пари
за колекцията си.
Тя е заменима.
Скъпи.
Джей!
Топли от пресата.
Демозаписи. Благодаря за текстовете.
Имам още много.
Отивам да се готвя за концерт.
Ще се опитам да ти запазя
билети за турнето.
До скоро. - Чао.
Здрасти!
Това е.
Аз и Манчестър. - Аз и Лестър.
"Ще стигнем до мястото..."
"На мечтите..."
"Ще вървим под слънцето."
Брус!
Ще ми липсваш.
Хайде, татко. Да вървим.
Карай внимателно.
Чакай.
Ти ще караш.
Готов ли си? Да вървим.
Истинският Джавед
Ходил е на повече от 150 концерта на Брус Спрингстийн.
Истинският Рупс!
Още са приятели и до днес.
За майките и бащите ни
ПО "БЕРИ ПАРК - РАСА, РЕЛИГИЯ, РОКЕНДРОЛ"
ОТ САРФРАЗ МАНСУР
С ВДЪХНОВЕНИЕ ОТ МУЗИКАТА НА БРУС СПРИНГСТИЙН
Превод: Antonia Halacheva